I tidigare avsnitt:
Jag har aldrig kommit ihåg henne förrän nu.
Jag och Rosa Ortecho var vänner.
Jag vill vara med dig. Därför sa jag sanningen.
Alex är min bästa vän.
Jag borde aldrig ha legat med dig. Vi kan inte göra om det.
Vi utreder ouppklarade mord. Alla offer hade den här stämpeln.
Om det du säger är sant letar vi inte efter en seriemördare.
Då letar vi efter en utomjordisk seriemördare.
- Det var en riktad attack. - Kanske mot mitt andra projekt här?
Motgiftet och serumet är borta.
Jag sa ju att jag inte minns nåt. Det är helt svart.
Det kan finnas en fjärde utomjording. Din syster är nog helt oskyldig.
Tänk om den fjärde utomjordingen...
Kan ta sig in i folks hjärnor och få dem att begå mord?
Personen är farligare än vi har anat.
När ens överlevnad är hotad kan tillit vara ens största tröst.
Och ens största svaghet.
Litar du på din familj? Litar du på din bästa vän?
Litar du på din egen hjärna? Ditt eget hjärta?
Litar du på personen du älskar mest i hela världen?
Gör inte det.
Det var inte mitt minne.
Det var som om nån annan hade tagit över min kropp och använde den.
Jag kan påverka folk, men den här utomjordingen är starkare.
Jag blev styrd. Jag var knappt där.
Då är vi på ruta ett. Mördaren är vem som helst.
Nån är skyldig. Rosa var bara den första.
Alla offer utom Rosa angreps efter Rancherokvällen på Wild Pony.
Marias välgörenhetsevenemang.
Rancherokvällen är nästa vecka. Vi har inte mycket tid på oss.
Jag sticker till jobbet. Cameron och jag gör en profil.
Jag åker till sjukhuset. Mördaren tog nästan allt serum.
Vi måste tillverka mer.
- Hur känner mördaren till serumet? - Mördaren känner till allt.
Personen kan ha tagit över vem som helst och tjuvlyssnat.
Hen har kommit undan med 14 mord och måste få fortsätta tro det.
Så vi låtsas att utomjordingar inte finns och att vi bor i en trist stad?
Ja. Max och jag ska jobba.
Isobel ska förbereda nyinvigningen av UFO Emporium, som planerat -
- och Michael gör vad han nu brukar göra. Okej?
Du... Den här invigningen i kväll... Vill du vara min dejt?
Tyvärr har jag redan sällskap.
- Just det - din pappa. - Ja, jag har lovat honom.
- Men vi ses väl där? - Ja, jag längtar.
Dansar du bättre nu än i high school?
Jag dansar helt klart mycket sämre nu.
Rancherokvällen är ingen slump.
Mördaren ger sig på papperslösa, hemlösa och unga missbrukare.
De mest sårbara.
Och förväntar sig att morden inte ska utredas.
Mördaren kan ta över människor med syndrom som orsakar blackouter.
Alkoholister, epileptiker och såna som Isobel med tidigare trauman.
Cameron och Evans. Jag skulle hälsa att Wyatt Long är på väg hit.
- Han har husarrest till rättegången. - Han har tydligen viktiga uppgifter.
Vill kräket ha en överenskommelse?
Jag spelar elak snut den här gången. Rollen klär mig bättre.
Isobel!
Ta det lugnt, slaktaren.
Det var ett klantigt ordval.
- Jag mår bra. - Du är lättskrämd.
Den skyldige använde krafter som var okända för mig -
- för att döda en tjej som också var okänd för mig.
Sa du att ni var vänner?
Kanske mer. Jag vet inte.
- Hon var väl strulig? - Det är en beskrivning.
Jag har alltid dolt vem jag är, så jag har inte utvecklat min kraft.
Om jag övar kanske jag blir starkare och får mer kontroll...
Jag tror inte att mer knäppa utomjordingsgrejer är lösningen.
- Jag hatar att känna mig hjälplös. - Du har mig nu.
Vi är starkare tillsammans.
Vi sluter en pakt: sluta använda krafterna.
När du använder dem blir du sjuk. Då är du ett lätt byte.
Lova mig det.
- Låtsas du inte se mig? - Nej.
Jag kände bara inte igen dig i dagsljus.
- Ska du utfodra en armé? - Jag ska jobba hela kvällen.
- Så du ska inte på invigningen? - Nej.
Jag kunde inte välja vilken smoking jag skulle ta, så jag hoppar den.
Alex ska inte heller gå. Han var väl där tillräckligt i high school.
Det är slut. Det har varit slut ett tag.
Du gjorde inget fel.
Inte för att vara elak, men du är ingen expert på vänskap.
Är buren verkligen nödvändig?
- Du luktar ju som en byracka, så... - Lugn nu, Cameron.
I och för sig kanske jag är säkrare här inne.
Jag vet. Senast vi sågs blev jag lite upprörd.
Men jag tror inte att du mördade Grant Green. Nån satte dit dig.
Jag skulle kunna vittna för dig, om din information är värd det.
Min kompis Hank säger att ni utreder ett mord.
- På Carla, den sexiga mexikanen? - Vad vet du om Carla?
Jag såg henne på Cinco de Mayo på Wild Pony.
När jag skulle gå hörde jag bråk utanför leveransingången.
Carla stod och skrek åt Maria DeLuca.
Fan, också.
Mördaren kanske talar genom Wyatt just nu.
Det är inte Maria. Hon är Liz bästa vän. Liz skulle veta det.
Ja, och vi umgicks i tolv timmar om dagen i två år utan att jag tänkte:
"Han luktar lite som en intergalaktisk brottsbekämpare."
Okej, då. Jag håller ett öga på henne i kväll och hör om Liz har märkt nåt.
Hörni! Innan ni går på munkfika vill jag ha min överenskommelse.
Överenskommelse? Det minns jag inget om.
- Gör du det, Evans? - Det minns jag inte alls.
Du ljög för mig. Du sa att du skulle vittna till min fördel!
Jag tror inte att du är ansvarig för Grant Greens död.
Du blev utnyttjad av nån mycket starkare.
Men du är ett korkat rasistsvin vars pappa har räddat dig ur alla knipor.
I juni, när du sköt sönder rutorna på Crashdown kom du undan med mord.
Så du ska få sitta här och ruttna.
En vinst för samhället. Och jag kan sova gott i natt.
Oj, vad stilig du är.
Det känns konstigt utan Rosas saker här. Men det var dags.
Det känns inte som mitt utan att det är hennes.
- Hänger det ihop? - Självklart.
Vad tänker du mer på?
Jag var på sjukhuset i dag -
- för att prata med dr Ávila om planerna för vår studie.
Det finns tydligen inga planer.
Vi får inga pengar. De tror att attacken var politisk.
Ávila ska utföra studien i Palo Alto i stället. Där är folk mer öppna.
- Och hon vill att du följer med. - Jag tänker inte lämna dig.
Du... Det har varit fantastiskt att få ha dig här de senaste månaderna.
Men restaurangen är min amerikanska dröm. Din dröm är mycket större.
Men det kanske inte är jag som hindrar dig?
Har vi träffats förr? Inget kan hindra mig.
Jag har tänkt på en sak. Ska vi inte fundera på medborgarskap igen?
Vi kan väl prata om det över en dans i kväll?
Skynda på, då! Jag vill göra en storslagen entré.
Okej, jag kommer.
- Folk kan vara snygga när de vill. - Ulvar i fårakläder.
Okej, jag skaffar nåt att dricka till oss.
- Hej! - Vilken partypingla!
Vilken underbar klänning.
- Men du har rött läppstift. - Och?
Jag kan Rosas regler. Rött står för pansar.
Och ingen har sånt läppstift om hon vill strula med en sexig polis.
- Kladdigt! - Jag bär inte pansar mot Max Evans.
- Inte med flit. Jag är tokig i honom. - Men ändå...
- Jag kanske ska till Palo Alto... - Nej, du kan forska var som helst.
Använd det inte för att fly från Max. Han är bra för dig.
Du passar perfekt under hans haka som en "suppelbit"... Pusselbit.
Pusselbit!
- Var fan är jag? - Under jord, under min husvagn.
Det var ett skyddsrum. Nu forskar jag här.
Vi måste härifrån.
- Hur kom jag ens hit? - Jag vet inte.
Jag jobbade när en rökbomb utlöstes i min ficka.
Ett gult pulver spreds ut och jag svimmade.
- Ingen täckning. - När jag vaknade var du här.
- Och vi är inlåsta. - Du kan ju dyrka upp lås med hjärnan.
Det är just det. Det här pulvret gör oss kraftlösa på nåt sätt.
Dina sexfantasier lär inte få strömmen att gå.
Vi är fast här och det finns inget vi kan göra.
God kväll. Å Roswells turistnämnds och Grant Greens dödsbos vägnar -
- vill jag tacka er för att ni kom.
En varm applåd för Grants bror Graham Green.
Tack ska ni ha, medmänniskor.
Pengarna vi får in i kväll går till ett ändamål min bror brann för:
Roswells jakt på sanningen om utomjordingar.
Grants arbete ska fortsätta -
- och förevigas av det nya UFO Emporium.
Ha så trevligt i kväll, och kom ihåg: De ser oss.
Han ser ut exakt som sin bror.
På tal om bröder - var fan är min?
Han kommer säkert snart. Försök slappna av och ha lite kul.
Max är sen, maten är kass -
- och mördaren som använde mig som vapen går lös.
Jag ringer Max och tittar till köket.
Sen ska jag distrahera dig från det här med morden -
- med en snabbis bland sädesfältscirklarna.
Förlåt. Jag klarade inte av Graham Green. De är läskigt lika.
Ingen fara.
- Hur är det med dig? - Min syster skulle ringa, men icke.
Kyle sa att du gjorde personliga uppoffringar för att skydda Max.
Tack. Jag vill hjälpa dig om jag kan.
Okej. Jesse Manes vill ha tillgång till sheriffmyndigheten.
Han vill ha information om alla oegentligheter.
Ju längre informationen dröjer, desto längre är min syster i hans grepp.
Hon sitter på militäranstalt. Hon gjorde i alla fall det.
Skyddar du Max i stället för din syster?
Jag försöker göra det rätta.
- Varför är du inte med honom? - Han är inte här än.
Nej, och om han inte svarar snart mördar jag honom. För tidigt?
Då har han inte hunnit berätta.
Max och jag har nya uppgifter om vem den fjärde utomjordingen kan vara.
- Fan, också! - Säger du det?
Jag har för mig att jag testade det där, men för all del...
Varför är du så dryg? Jag vill komma ut lika gärna som du.
Jag har berövats mina krafter av nåt slags pollen...
- ...som jag inte vet vad det är. - Är det mitt fel?
Det var du som förbjöd oss att ställa frågor.
Du ville undvika all uppmärksamhet.
Du satte upp reglerna och vi lydde blint.
Nu kämpar vi mot nån som är starkare och vet mer än vi.
Av det här stället att döma har du absolut inte forskat om rymden.
Du var inte tvungen att lyda mig. Jag är inte din pappa.
- Du har alltid betett dig som det. - Ja, och det har varit skitkul.
Vi måste ta oss ut.
- Isobel och Liz är på galan med... - Med vem?
Cameron och jag har hittat en misstänkt i utredningen.
Vem fan är det, Max?
- Vi misstänker Maria DeLuca. - Va? Nej, absolut inte.
Hon bråkade med ett av mordoffren samma kväll som hon dog.
Det är bara indicier, men vi måste utreda det.
Vänta nu, det hänger ju ihop.
När jag försökte påverka henne blev jag riktigt sjuk.
Sen vaknade jag i öknen med minnesluckor.
Alla offer är hennes stammisar -
- och hon tipsade oss om Hank Gibbons, en återvändsgränd.
Maria hatar mig och älskade din syster.
Den som mördade Rosa ville ha henne för sig själv. Det kände jag.
- Maria är min bästa vän... - Som vet allt om obskyr astrologi.
Som är besatt av din systers musik och känner till hennes gömställen.
Kom med nåt motargument, Liz.
En mördare går inte runt med en skylt där det står:
- "Jag är mördare." - Isobel har rätt.
Mördaren är sannolikt nån du känner.
Allt tyder ju på det. Maria hade motiv och möjlighet.
Dessutom hade hon nåt skumt kraftfält runt hjärnan.
Det är inte Maria.
Det är inte Maria! Seriöst, leta nån annanstans.
Sen när är du så fäst vid henne?
- Jag känner henne. - Hur väl då?
Så väl att hon skulle kunna smyga ner nåt i din ficka?
Är du kär i henne? Jag trodde att du var gay.
Vi är utomjordingar! Ska du tvinga in mig i ett daterat, binärt fack?
Jag är bisexuell, Max. Det är inte så svårt.
Okej. Om du pratade med mig skulle jag kanske veta det.
- Vi pratar. - Vi säger ord till varandra.
- Vi har inte pratat på många år. - Vill du prata om mordet vi mörkade?
Det var du som tog på dig skulden och lurade Isobel. Det var inte jag.
Det var du som ville ljuga om allt! Vi borde ha sagt sanningen.
Jag hade inga föräldrar att vända mig till. Det hade du.
Men du ville inte säga nåt till dem, så vi fick bära bördan själva.
- Det var fel. - Jag fattar.
Du har inte bara varit arg på mig i tio år, utan 20.
Ända sen mina föräldrar valde mig.
Jag fick familjen och systern.
Vill du prata om bördor? Jag bär med mig den skulden överallt.
Jag stötte bort mina föräldrar för att de inte tog hand om dig.
Du är min familj, Michael.
Allt som händer dig händer även mig.
Varje slag, varje brännmärke och varje hjärtesorg! Du är aldrig ensam.
Vi är bundna till varandra.
Hej, jag letade efter dig. Kan vi sticka härifrån?
Jag vill snacka och blondinerna anfaller där ute.
Jag har kul. Isobel har verkligen slagit på stort.
Kan du vakta min väska? Jag måste fixa trosorna.
- Får jag låna läppglans? - Sen när frågar du?
Vi kan gå upp på taket eller tillbaka till Wild Pony.
Vi är väl inga galatjejer?
Tala för dig själv.
- Maria snodde serumet. - Va?
Lugn, det var fejk. Jag har det riktiga.
Bra, ge hit det. Jag ska njuta av att sänka Maria DeLuca för gott.
Här på jorden har vi en liten process innan vi utfärdar dödsstraffet.
Maria är inte mördaren. Hon är besatt, precis som du var.
Hon gav dig en komplimang. Hon är inte sig själv.
Sjukhusskytten, Long och jag fick blakouter innan mördaren tog sig in.
Har Maria nåt syndrom som orsakar minnesluckor?
- Det skulle förklara hennes klädstil. - Nej, men hon kan ha blivit drogad.
Jag åker hem och tittar på champagnen i mikroskop.
Vänta. Mitt nagellack reagerar på våldtäktsdroger.
- Det existerar inte. - Jo.
- Välkommen till modern dejting. - Nej, tack.
Goda nyheter: Maria är inte mördaren. Dåliga nyheter: hon är drogad.
Vi måste hitta Maria innan mördaren får henne att göra nåt hemskt.
- Vad är det? - Min hand blir stel.
Den krampar ibland.
Vad hände egentligen?
- Jag har ju sagt det. - Nej.
Du har skyllt på barslagsmål, en olycka på skroten, chupacabra...
Du har inte sagt sanningen.
Alex Manes pappa. Han kom på oss tillsammans.
Han blev helt tokig.
- Du lät mig inte läka den. - Nej.
Hur skulle jag förklara det för Alex?
Allt för att skydda hemligheten.
Säg som det är. Vi har ändå inget bättre för oss.
Jag ville behålla den som påminnelse.
Jag behövde bevis på...
...vad som kan hända om man får för sig att människor är goda.
Alex fick mig att tro att jag hörde hemma här.
Det är farligt att hoppas.
De här ärren påminner mig om att undvika det i framtiden.
Här är hon.
- Hon andas. - Bra.
Och pulsen är jämn.
Enligt nätet behöver hon bara sova av sig ruset.
Sprutan är borta. Hon måste ha gett den till mördaren.
Personen är oss på spåren.
- Vi behöver Max. - Jag tror att han undviker mig.
Snälla. Det är nåt du skulle göra, inte han.
Det var du som övertalade mig att försvinna härifrån.
- Jag hade aldrig... - Jo, det hade du.
Jag kan inte tvinga folk att göra nåt de inte redan vill.
- Du ville fly. - Min syster var död.
- Hela stan hatade oss. - Men jag skickade iväg dig från Max.
Och du åkte för att du innerst inne ville det.
Det behöver han aldrig få reda på. Men du ska veta om det.
Helvete. Michael skulle vara hemma, men jag får inte tag i honom heller.
Det är skumt. Var de än är har de ingen täckning.
Jag vet var de kan vara. Jag måste sticka.
- Liz. - Max? Michael? Mår ni bra?
Inte direkt.
- Du är... - Om du hade varit i tid...
...skulle du ha blivit golvad.
Ni kanske kan hångla lite senare.
En mördare försökte begrava oss levande i en bunker full med gift.
- Har hon vaknat? - Nej, hon har bara skruvat på sig.
Vi måste ta henne härifrån.
Nej. Du sa att mördaren måste tro sig ligga steget före.
Annars kan han slå till för tidigt. Gå ut till festen.
- Jag vill inte lämna Maria ensam. - Jag stannar.
Jag spränger alla som försöker komma nära henne.
Kom igen, DeLuca. Vakna.
Du är inte rolig när du är tyst.
Tror du att mördaren är här?
Den som låste in oss ville hålla oss borta från festen.
Borta från dig, Isobel eller Maria.
Hoppas att personen ser oss nu.
Lugn.
Vill du ha vatten?
Du måste sluta ställa upp så här, Guerin.
Jag kan hämta Liz om du vill att jag ska gå.
Det är det som är problemet. Det vill jag aldrig.
- Jag trodde att du undvek mig. - Det skulle jag aldrig.
Jag vet, men... när tanken slog mig blev jag lättad.
Det... kändes skönt att det var du som sabbade det här först, inte jag.
Det finns nåt inom mig som alltid vill fly.
- Att lämna... - Innan du blir lämnad.
Det krävs inget snille för att förstå varför.
Jag vet att din mamma sårade dig.
- Så om du vill dra i bromsen nu... - Nej.
Du får inte mig att känna mig trygg eller säker.
Du får mig att känna som om jag hänger från en klippkant, och...
...jag börjar bli beroende av den känslan. Den är överväldigande.
Men om jag strular till det, om jag fegar ur och sticker igen...
...så måste du följa efter mig den här gången.
Släpp inte taget så lätt igen.
Det skulle jag aldrig ha gjort om jag inte trodde att du ville det.
Jag vill ha dig.
Men nu måste jag lämna dig för en annan.
Jag tittar till Maria.
Hej. Du är vaken. Mår du bra?
- Jag trodde att Max stulit min dejt. - Aldrig.
Kan vi prata om en väg till medborgarskap nu?
Jag har bestämt mig. Du hade rätt.
En vän har gått med på att hjälpa mig igenom processen.
Förlåt att jag frågar nu, men jag måste...
- Max. - Det gör inget. Vad är det?
På Cinco de Mayo såg ett vittne dig bråka med Carla...
- ...ett av mordoffren, utanför baren. - Carla...
Du vill inte veta.
Jag såg henne gå iväg med nån hon inte borde ha gått iväg med.
Jag visste inte att hon blev mördad.
- Vem var det, DeLuca? - Nån som var gift.
Med vem?
- Är Noah Bracken och du vänner? - Han engagerar sig i Rancherokvällen.
Firman erbjuder juridisk rådgivning till papperslösa. Han är en bra man.
Det går inte ihop. Noah är som en golden retriever. "Sitt, plats."
Han skickade mig till Greens lager när Wyatt angrep oss.
Grant Green har alla sina grejer på lagret medan de renoverar.
Sen sa han åt mig att sluta utreda Wyatt.
Lägg ner utredningen mot Wyatt Long. De ger sig på dina närstående.
Jag trodde att han skyddade mig, men det kanske var ett hot.
Okej, han fick sjukhusskytten att förstöra mitt labb -
- för att förstöra serumet...
- Nej, vänta. Han blev ju skjuten. - En perfekt täckmantel.
Men jag vet inte... Det känns inte som hans stil.
Det finns ett sätt att ta reda på det.
Får jag sno en dans med min syster?
Jag är förvånad att du inte frågade tidigare.
Håll dig lugn. Har du nånsin försökt påverka Noahs tankar?
- Jag litar på min man, Max. - Hur mycket då?
Säg inte att du menar det jag tror att du menar.
Du har säkert rätt.
Men du kanske kan ta över hans hjärna och bevisa att det är helt befängt.
Du har full kontroll där inne, så han kan väl inte ljuga?
Nej. Tyvärr, jag lovade honom att inte använda mina krafter.
- Han fick mig att lova. - Du måste härifrån.
Nej, jag gör det.
Jag ska bevisa att han är en god man som förtjänar bättre än så här.
Iz...
Allt bra med Max?
Älskar du mig fortfarande nu när du vet sanningen?
- Menade du det du sa? - Ja.
Jag ska aldrig låta nån skada dig.
Jag ska alltid skydda dig.
Rör mig inte. Det är inte mitt blod.
Det var inte det jag frågade.
- Älskar du mig, Noah? - Vi hör ihop, du och jag.
Det har vi gjort sen första gången jag hörde din röst.
Det var inte det jag frågade.
Svara på frågan.
Älskar du...?
Älskade du Rosa Ortecho?
Självklart. Det gör jag fortfarande.
Det kommer jag alltid att göra.
- Jag sa åt dig att inte börja gräva. - Nej.
Du behövde bara hålla ditt löfte och sluta använda dina krafter.
Förlåt, Iz.
Du tror att du har kontroll här inne.
Men jag har kontroll där ute.
Max vet.
- Han låter dig aldrig komma undan... - Jodå.
Om du säger åt honom.
- Det är inte han. - Läste du hans tankar?
Ja. Han är oskyldig.
Nu ska jag gå och ta en snabbis med min man bland sädesfältscirklarna.
Isobel!
- Hej. Det är inte han. - Det är han. Det är Noah.
Nej, det är omöjligt...
Jag tittar på hans blod i mikroskop nu. Det är han, Max.
Noah är den fjärde.
Isobel!
Du är inte dig själv. Jag känner min syster.
Och du är inte Isobel.
Du tänker visst aldrig släppa henne.
Noah!
Vill du inte slå din syster?
Ditt cowboyädelmod blir ditt fall.
Tog du med pistol till ett knytnävsslagsmål?
Jag ska krossa dig, Noah.
Det är redan över.
Max vill inte skada dig, men jag kan.
Nu åker vi hem, älskling.
Det är dags för lite egentid.
Du kan visst inte gå din väg?
Släpp mig!
Nej!
Visst suger det att vara maktlös?
Max?
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com